gstenbre om ?DEBATT: Er engelsk eit skandinavisk spr?k? – Sv?rt sannsynleg?_澳门皇冠体育,皇冠足球比分

gstenbre
2013-04-16T14:35:52+02:00

Faarlund og Emonds b?r i alle fall holde seg til samme historie – man kan ikke f? i b?de pose og sekk. Enten argumenterer Faarlund og Emonds for (gammel)engelsk p?virkning p? nordgermansk (som s? ble til middelengelsk, if?lge dem), eller s? argumenterer de for nordgermansk p?virkning p? engelsk. N?r Faarlund i artikler og p? foredrag har lagt frem 13 trekk som engelsk har til felles med nordgermansk, og som de p?st?r ikke var/er mulige i gammelengelsk eller vestgermansk, sier de dermed at disse trekkene i moderne engelsk skyldes p?virkning fra norr?nt. Hvis de derimot pr?ver ? p?vise engelsk p?virkning p? norr?nt, b?r de trekke frem en liste over trekk som ikke fantes i norr?nt, men som gammelengelsk og moderne engelsk har til felles, og som samtidig finnes i moderne nordgermanske spr?k – men bare etter innflytelse fra engelsk. Det er ikke dette Faarlund har gjort. Norr?nt og middelengelsk b?r i s? fall v?re sv?rt like, noe som ikke er tilfelle. Som jeg allerede har p?pekt flere ganger: de tidligste middelengelske tekster som finnes, The Ormulum og The Peterborough Chronicle, kommer fra midt i Danelagens kjerneomr?de (Lincolnshire og Peterborough). Hvis Faarlunds og Emonds hypotese stemmer, burde disse to tekstene derfor vise flere nordgermanske enn vestgermanske/gammelengelske spr?klige trekk, men det gj?r de ikke. Kontinuiteten fra tekster p? sent vestsaksisk er tydelig, og mens jeg ikke forst?r samtidige 1100-talls norr?ne tekster (siden jeg ikke har studert norr?nt), er disse to middelengelske tekstene lette ? forst?. Hvis Faarlund kunne gammel- og middelengelsk, ville han ha sett dette med et ?yekast.

Faarlund og Emonds skisserer alts? en diakron spr?ksituasjon i Danelagen som kan illustreres slik: gammelengelsk > norr?nt > mellomengelsk. Gammelengelsk d?de alts? ut, men ikke f?r det hadde p?virket norr?nt, og resultatet er middelengelsk! For noen som har studert virkelige spr?k, virkelig spr?kkontakt og virkelig spr?kendring, er dette lite sannsynlig. Og i alle fall d?de jo ikke gammelengelsk ut i omr?det utenom Danelagen. Mener Faarlund og Emonds alts? at hele resten av England plutselig adopterte dette norr?ne spr?ket, som riktignok hadde mange engelske trekk, en gang i l?pet av middelalderen? Igjen viser jeg til at de tidligste middelengelske tekstene er lett gjenkjennelige som engelsk. Det gleder meg derfor at Faarlund innr?mmer at p?standen om at gammelengelsk d?de ut var tabloid og meningsl?s. Men paradoksalt nok sl?r denne innr?mmelsen bena under hele hypotesen deres. For hvis gammelengelsk ikke d?de ut, selv ikke i Danelagen, m? det alts? ha levd videre, og – som alle naturlige spr?k – utviklet seg. Og det er nettopp dét som er den tradisjonelle, og korrekte, historien: gammelengelsk tok opp i seg mange norr?ne og franske trekk pga. sosiolingvistiske endringer, og utviklet seg til middelengelsk. Det kalles evolusjon, og har skjedd, og skjer fortsatt, med alle kjente spr?k (som ikke har d?dd ut). Et annet poeng er at det m? sv?rt langvarig og tett spr?kkontakt til for at en befolkningsgruppe skal ta over et annet spr?k (jf. Firehundre?rsnatten i Norge). Vikingenes overherred?mme i Danelagen ser bare ut til ? ha vart en kort stund, et par generasjoner. Denne antagelsen st?ttes b?de av samtidige beretninger om at vestsakserne sakte, men sikkert tok tilbake deler av Danelagsomr?det, og av det faktum at gjenstander med norr?ne inskripsjoner som er funnet i omr?det alle er laget innen en forholdsvis kort periode, dvs. seksti ?r.

(For the record: Jeg regner med at uttalelsen om at jeg ”roter til” diskusjonen om syntaks ikke er seri?st ment, for hvis ikke, avsl?rer Faarlund manglende basiskunnskap om syntaks.)